VÆRELSE MED UDSIGT
I Firenze
I England
- Det er ikke, hvad vi blev lovet. - Jeg troede, vi kunne se Arno.
Fruen skrev: "Sydvendte værelser med udsigt og tæt ved hinanden."
Men vi har fået nordvendte værelser uden udsigt og langt fra hinanden.
Vi må se at blive klædt om. Ellers går vi glip af middagen oven i købet.
Det havde hun ikke ret til. På ingen måde.
Jeg kan bo på et hummer, men du burde have udsigt.
- Nej, du skal også have udsigt. - Buona sera.
- Det kalder jeg en anbefaling! - Ja, det er en anbefaling.
Mellem Londons elendighed og Pratos elendighed er der en afgrund.
Man må uden for de vante stier for at opleve landet. Se de små byer...
Gubbio, Settignano, Galluzzo...
San Gimignano, Monteriggioni...
Deres blanding af det primitive og det klassiske er uimodståelig.
- Miss Pole! - Ja, mr Emerson?
- De drikker vel ikke limonade? - Jo, det er limonade.
Sæt det straks fra Dem!
Limonade er ren syre. Det er meget skidt for maven.
Jeg siger, at du skal have det næste ledige sydvendte værelse med udsigt.
- Hvorfor ikke dig selv, Charlotte? - Nej, nej. Jeg insisterer.
Dette kød er sandelig blevet kogt.
Det har mistet al smag.
Monteriggioni er ikke kun pudsig.
Dér møder man italienerne uspolerede. Jævne og charmerende...
Var det ikke i Monteriggioni, vi så kornblomsterne, Teresa?
Et helt tæppe af kornblomster. Det var vidunderligt.
Jeg synes, kornblomsten er den skønneste blomst. Gør De ikke også?
Jeg foretrækker noget mere dristigt.
Den rastløse rose. Den tøjlesløse tulipan.
- Din mor ville aldrig tilgive mig. - Hun ville give dig den.
Nej, udsigten over Arno er din.
Hvorfor skændes vi? Vi har ingen udsigt.
Jeg har udsigt. Og det har George også.
Min søn, George.
De kan få vore værelser, så tager vi Deres.
Vi bytter. Hvorfor skulle De ikke have dem?
Mange tak. Men det kan vi ikke tage imod.
- Hvorfor? - Forstår De...
- Tys, Lucy! - Så ordinær...
Kvinder kan lide at betragte udsigten.
- George, overbevis dem! - De skal have værelserne. Færdig.
- Nej tak. - Hvorfor ikke?
Vi kan være ude på et kvarter.
Denne høflighed går imod al sund fornuft. lmod al fornuft.
Jeg er ligeglad med udsynet. Min vision er inden i mig.
Her synger fuglen. Her er himmelen blå.
Kom, Lucy.
Lad dem dog få deres udsigt, når de så gerne vil have den.
George, gå efter dem!
Hvilket håbløst menneske!
- Han ville bare være venlig. - Jeg kan håndtere den slags.
Charlotte, du var ubehøvlet. Det var forkert af dig.
Denne pensione er en misforståelse. I morgen flytter vi.
- Det er mr Beebe. - Hvem?
Charlotte, vi kan ikke flytte nu.
Mr Beebe... Miss Bartlett og miss Honeychurch.
- Vi mødtes i Tunbridge Wells. - Den iskolde påske.
- Goddag. - Mor siger, De bliver vores præst.
Ja. Jeg flytter ind i præstegården i Summer Street i juni.
- Vi havde ondt af Dem i spisestuen. - Mr Emerson er så taktløs.
Han ville bare være venlig.
Den ældre herre og hans søn tilbød os deres værelser med udsigt.
Det var meget klodset gjort.
Men det klodsede kan somme tider være smukt.
Jeg er anstandsdame for min unge kusine, Lucy.
Og jeg kan ikke bringe hende i gæld til folk, vi intet ved om.
- Det kan næppe skade at acceptere. - Der kan du se, Charlotte!
Burde jeg have accepteret? Mener De, jeg er snæversynet?
Det har jeg aldrig sagt.
Jeg vil med glæde optræde som mellemmand over for mr Emerson.
Han vil næppe udnytte Deres accept. Han påskønner ikke sine værelser.
- Men han mener, De vil gøre det. - Sig nu ja, Charlotte.
Mine egne ønsker betyder intet. Jeg er her kun takket være din venlighed.
Ønsker du, jeg skal vise herrerne ud af deres værelser, vil jeg gøre det.
Mr Beebe, vil De da være så venlig at sige til mr...
- Emerson... - Emerson...
... at vi accepterer hans tilbud.
Jeg ville gerne personligt takke Deres far for hans venlighed.
Det kan De ikke. Han er i bad.
Jeg ville have givet dig det største værelse, men det var den unge mands.
På min egen beskedne måde er jeg en verdensdame -
- og jeg ved, hvad visse ting kan føre til.
Hvad i alverden betyder det?
Lucy! Se at blive klædt på. Ellers får vi intet ud af dagen.
De sagde, De holdt af kornblomster.
- Så vi kom med kornblomster. - Hvor venligt af Dem!
Det er Deres blomst. Den har Deres personlighed.
Jeg ville gerne se dem i Deres hår.
Der er intet smykke, der klæder en dame bedre.
Må jeg sige noget temmelig dristigt?
Mr Beebe, De lyder som miss Lavish. De skriver vel ikke også på en bog?
Hvis jeg gjorde, ville De være min heltinde. Og jeg ville skrive:
"Hvis miss Honeychurch begynder at leve, som hun spiller -"
"- vil det blive vældig interessant, både for os og for hende selv."
Mor kan ikke lide, at jeg spiller Beethoven. Det gør mig irritabel.
Man bliver vel bragt lidt ud af fatning.
Vil De ikke spille noget mere?
- Nej, jeg tror, jeg går ud. - Alene?
Er De nu fornuftig, miss Honeychurch?
Så var jeg blevet i Summer Street.
Jeg går ikke så langt. Det lover jeg.
Undskyld.
Hvad gik der af søde miss Lucy?
- For meget Beethoven, tror jeg. - Jeg hørte, hvor smukt hun spillede.
Miss Catharine, De har blomster i håret!
Buon giorno! Buon giorno, Ferdinando!
Vær hilset!
Bronzen kom fra tyrkiske kanoner, erobret af Ridderne af San Stefano.
Kom...
Vent! Vi lader ham gå forbi. Ellers bliver jeg nødt til at tale med ham.
Englændere i udlandet!
Man burde afholde eksamen i Dover, som alle turister skulle bestå.
I Santa Croce uden Baedeker
Når De får lyst til at sige sådan...
... så vær vis på, at efter pilgrimmenes opdagelse af fresken...
Miss, denne sepolcro er ikke så god. De skulle se gli affreschi di Giotto.
- Cappella Peruzzi god. - Nej tak.
Giotto scolaro di Cimabue. Han holdt får på bjerget.
En dag malede han fårene con un piccolo pezzo di creta.
- Nej tak. - Jeg god guide. Tale engelsk.
Gå nu!
Cappella Peruzzi, affreschi di Giotto.
Jeg ved det hele.
Her i Bardi-kapellet ser De Giottos uforlignelige fresker.
De skildrer Frans af Assisis liv. Øverst til venstre har vi kaldelsen.
Og til højre ser vi ham foran paven.
Og her prædiker han...
Og her undergår han en ildprøve foran sultanen.
Og her...
Mr Eager!
Der reddede De mig! Jeg var i gang med en lille privat rundvisning.
Det er dødslejet.
Mr Eager er vores engelske præst her i Firenze.
De er nu ødelagt af restaurering.
De er fri for anatomiens og perspektivets snarer.
Se ham den tykke dér! Han svæver som en luftballon.
Santa Croce-kirken blev bygget på tro i middelalderens begejstring.
Det betyder, at arbejderne fik en ussel løn.
Undskyld. Kapellet er for småt til to selskaber. Vi skal ikke genere Dem.
Mr Eager! Her er plads til os alle. De behøver ikke...
Sikke nu noget!
Kom nærmere, alle sammen. Her i Peruzzi-kapellet ser De...
... ligesom i det kapel, vi blev fordrevet fra...
... Giottos særlige karakter blandt Italiens store malere...
Min stakkels søn er begavet, men meget forvirret.
Hvorfor dog?
Tænk på, hvordan han er opdraget.
Uden den overtro, der får folk til at hade hinanden i Guds navn.
Jeg må gå.
Jeg siger ikke, De skal forelske Dem i min søn. Men prøv at hjælpe ham.
Gid han ville holde op med at gruble.
Og over hvad? Universets gåder?
Jeg tror ikke på jordisk lidelse. Gør De?
Nej. På ingen måde, mr Emerson.
Der ser De!
Så få min dreng til at indse -
- at ved siden af det evige "hvorfor" -
- er der et "ja" og et "ja" og et "ja"!
Har Deres søn en fritidsinteresse?
Jeg har klaveret. Og min bror Freddy havde gavn af at samle på frimærker.
Undskyld mig. Min kusine bliver nervøs, hvis jeg ikke kommer hjem.
- Stakkels pige! - Stakkels pige?
Tværtimod. Jeg er meget heldig. Jeg er lykkelig og morer mig fint.
Mange tak. Farvel.
Se den yndige vinkærre! Som han dog stirrer, den kære, jævne mand.
Jeg elsker disse små mørke gyder.
De er alle sammen bønder. Kom...
Vi er faret vild.
Nej, miss Bartlett. De kigger ikke i Deres Baedeker!
To enlige kvinder i en ukendt by. Det kalder jeg et eventyr.
Vi slentrer bare på må og få.
Man skal altid være åben. Det tror jeg, miss Lucy er.
- For hvad, miss Lavish? - For fysiske følelser.
Jeg vil betro Dem noget. Jeg har kig på Deres kusine.
- Til en person i Deres roman? - Pigen, der forvandles af Italien.
Og hvorfor skulle hun ikke forvandles?
Det skete for guderne.
Signora!
Signorina!
Den lugt... Lugten af Firenze.
Inddrik den!
Dybere!
Alle byer har deres egen lugt.
Grazie.
Hvordan har De det nu?
Udmærket. Aldeles glimrende.
Lad os gå hjem. Der er ingen grund til at blive her.
Tak for Deres venlighed. Jeg kan godt gå alene.
- Mine fotografier! - Hvilke fotografier?
Jeg må have tabt dem på pladsen. Ville De være så venlig...?
Miss Honeychurch!
- De kan ikke gå hjem alene. - Jo, jeg kan.
- Nej! - Jeg vil hellere gå...
Så får De ikke fotografierne. Desuden må De flyve over muren i den retning.
Sæt Dem nu ned og rør Dem ikke, før jeg kommer tilbage.
Er det ikke besynderligt? Italienerne er så rare og elskelige -
- og samtidig så heftige.
Mr Emerson...
Jeg er så flov. Jeg ved ikke, hvad der gik af mig.
Det er helt naturligt. Jeg var nær besvimet selv.
Jeg undskylder mange gange.
Og jeg må bede Dem om en stor tjeneste...
De ved, hvor fjollede folk er.
De sladrer.
Især damer, desværre.
- De ved vel, hvad jeg mener? - Nej.
Vil De godt lade være at sige noget? Om min tåbelige opførsel.
Hvad var det? Det var vist mine fotografier.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre med dem. De var smurt ind i blod.
Der er sket noget fantastisk.
Tak... endnu en gang.
De ulykker sker så hurtigt. Og så vender man tilbage til livet.
Det gør jeg ikke. Jeg mener... Der er sket noget med mig.
Og med Dem.
Fader Beebe, fader Eager, Emerson og George, miss Eleanor Lavish -
- miss Bartlett og miss Honeychurch kører ud for at se en udsigt.
Kuskene er italienere.
- Nej! - Det er min søster.
- Det bør vi vist ikke tillade. - Landskabet indbyder til det.
Når bare hun er hans søster...
Miss Honeychurch, studerer De kunst her?
Nej.
Måske studerer De menneskets natur ligesom jeg?
Jeg er turist.
Vi fastboende har somme tider temmelig ondt af turisterne.
De sendes rundt fra Venedig til Firenze til Rom.
De ser alt gennem Baedeker.
De skal bare "overstå" og "igennem".
Jeg afskyr Baedeker. Den burde kastes i Arno.
Byer, floder, paladser... Alt blandet sammen i én hvirvelstrøm.
Se dér, miss Honeychurch! Det er min veninde lady Helen Laverstocks villa.
Hun skriver om Fra Angelico.
Og til venstre...
Nej, dér.
Der bor mr Henry Burrage. En amerikaner af bedste slags.
De er sjældne. De kender nok hans monografier fra "Medieval Byways".
- Hold den fart! - Javel.
Jeg har forstået, at Deres far er journalist, mr Emerson.
- Det var han. - Nå, han er pensioneret.
- Og De? - Jeg er inden for jernbanen.
Den amerikanske pige siger til sin far:
"Hvad så vi i Rom?"
Og faderen svarer: "Det var vist dér, vi så den gule hund."
Den gule hund. Så meget for den rejse!
Stands omgående!
Det vil jeg ikke tillade.
Løber hestene løbsk?
Vær venlig at stå af. Omgående!
Han sagde, du var hans søster. I er kærester. Skammeligt!
Gør det noget?
- Er Faeton og Persefone slemme? - Jeg kan håndtere de mennesker.
Lad dem være. Ser vi lykken så ofte, at vi kan tillade os at knuse den?
Stå af!
- Stå hellere af. Vi ses senere. - Det kan du ikke være bekendt.
- Giv mig den. - Tak.
Det var så lidt.
Skønhed!
Håb!
- Er det Deres søn? - Sandhed!
Kan det være vor stille, indelukkede George?
Han siger sin trosbekendelse.
Tro!
Et stykke sukker mere, hvis jeg må ulejlige Dem, mr Beebe.
Glæde!
Skønhed!
Sandhed!
Han siger det evige "ja".
Og en ske, hvis der er en.
Kærlighed!
- Hvad er det? - Herrerne leger nok en leg.
- Hvorfor går du ikke hen til dem? - Jeg vil blive her hos jer.
Bemærk min forudseenhed. Jeg går aldrig langt uden mine regnstykker -
- hvis man kan risikere at skulle sidde på våd jord eller kold marmor.
Lucy, sæt dig på det andet. Kom nu. Jeg insisterer.
Jeg kan sidde på jorden.
Jeg har ikke haft gigt i årevis. Hvis jeg mærker noget, står jeg op.
- Tog hun ikke tilbage til Weybridge? - Hendes veninde måtte rejse alene.
- Hun blev i Monteriano. - Og giftede hun sig virkelig...?
Nej, jeg er ikke forkølet.
Jeg har haft denne hoste i tre dage.
Den kom ikke af at sidde på jorden.
Jeg går hen og finder mr Beebe.
Ja, gør det. Han vil blive noget så henrykt.
- Giftede hun sig med italieneren? - I kirken i Monteriano.
En yngling. Ti år yngre end hende.
Eleanor!
Scusi.
Dov'é mr Beebe? Padre?
Jeg tror, der er noget ved det italienske landskab -
- der gør selv den køligste natur romantisk.
Det minder mig om landskabet ved Shropshire -
- hvor jeg engang holdt ferie hos min veninde, miss Apesbury.
Jeg har gættet det, Charlotte. Du havde et eventyr dér.
Det nytter ikke at nægte.
Lucy!
Mr Eager, sæt Dem hos os. Miss Honeychurch er utilpas.
Ja, naturligvis.
Andiamo!
George! George!
- George, kommer du ikke med os? - Jeg går.
Kom med ind. Kom med ind og få et glas vin.
Fat mod og hav tro!
Tror De, denne elektriske udladning kun er til for at udslette os?
Selv videnskabeligt set er chancen for at blive ramt forsvindende lille.
Kun stålknivene kan tiltrække lynet, og de er i den anden vogn.
Hvad skal vi gøre? Hvordan bringer vi ham til tavshed?
- Kusken? - Nej, min kære. George Emerson.
Jeg vil nødig dømme ham for hårdt. Men jeg ved, han snakker.
Vel gør han ej! Han snakker aldrig. Han siger højst "ja" eller "nej".
Beklageligvis har jeg mødt hans slags før.
De tier sjældent om deres bedrifter.
Bedrifter?
Godt. Jeg skal nok tale med ham.
Nej, min kære Lucy. Det må jeg hellere gøre.
Han burde have været her for en time siden.
Stå ikke dér, min egen. Du kan ses udefra.
Så snart han kommer, vil jeg tale med ham.
Nej, min kære. Ikke tale om.
Du er så ung.
Og du har levet blandt gode mennesker.
Du ved ikke, hvordan mænd kan være.
Hvad kunne der ikke være hændt, hvis jeg ikke var kommet?
- Det ved jeg ikke. - Svar mig, Lucia.
Hvad var hændt, hvis jeg ikke var kommet?
Men du kom jo!
Jeg har irriteret dig fra starten.
Det er sandt. Jeg er for gammel til dig og for trist.
Det bliver svært at nå morgentoget, men vi må forsøge.
Jeg svigtede din mor. Hun vil aldrig tilgive mig, når du fortæller det.
Gå nu væk fra vinduet!
Hun vil helt sikkert klandre mig, når hun hører om det. Helt sikkert.
- Og det er fortjent. - Hvorfor behøver mor vide det?
Du fortæller hende jo alt, ikke?
Det gør jeg vel.
Der er sådan en smuk tillid mellem jer.
Den vil man jo nødig bryde. Og som sagt er det min fejl.
- Det håber jeg ikke, mor mener. - Det gør hun, hvis du fortæller det.
Jeg vil aldrig nævne det. Hverken for mor eller andre.
Vi er begge tavse som graven.
Gå hellere i seng, min ven. Vi skal tidligt af sted.
Vi har ikke været her en hel uge.
Jeg reserverede værelserne for en uge.
Men vi har kun været her en halv uge. Så vi skylder Dem kun halvdelen.
Så taber jeg på det. Jeg kunne have lejet de værelser ud fem gange.
Jeg lærer det aldrig! Jeg burde jo kende dem.
Man må have tålmodighed.
Buona sera. Grazie.
Lucy! Vi må pakke øjeblikkeligt! Øjeblikkeligt!
Jeg vil gerne tale med Dem, mr Emerson. I salonen, tak.
Hjemme
Du burde ikke lure.
Cecil bad mig om lov. Han kan ikke klare sig uden mig.
Eller mig. Han bad også mig om lov.
Hvad svarede du?
Nej. Det var måden, han sagde det på.
Om det ikke ville være skønt for Lucy at blive gift med ham?
Og om jeg ikke var lykkelig over det? Så jeg svarede nej.
Dumme dreng.
Du tror, du er så hellig og sanddru. Men det er bare foragt.
I promessi sposi.
Hun har sagt ja.
Hvor det glæder mig! Kæreste Cecil!
Hvilken lykke! Velkommen i familien.
Tak.
- Mor! - Lucy...
Freddy!
- Mr Beebe... - Tak, Mary.
Goddag. Jeg kommer til te. Tror De, jeg får det?
Mad får man i hvert fald her.
- Besynderlig dims. - En af Freddys knogler.
Freddy er skrækkelig. Lidet lovende. Slet ikke som hans søster.
- Finder De hans søster lovende? - Jeg har en teori om hende.
Undrer det Dem ikke, at hun spiller Beethoven så lidenskabeligt -
- men lever sådan et stille liv?
Jeg tror, at en skønne dag...
... vil musikken og livet forenes. Så bliver hun vidunderlig i begge.
Jeg tror, den tid er kommet. Hun har netop givet mig sit ja.
- Jeg har vist givet Dem et chok. - Det gør mig meget ondt.
Jeg anede ikke, De stod hinanden så nær.
Skal vi gå ud til de andre?
Til lykke.
De har Deres præsts velsignelse.
Må De blive yderst lykkelige og yderst gode -
- som ægtemand og hustru og som forældre.
- Og nu vil jeg gerne have min te. - Hvor vover De at være så alvorlig?
Officiel forlovelse
- Summer Street forandrer sig. - Det er for småt for folk som os.
Måske tiltrækker vi den forkerte lejer. Togforbindelsen er så god.
Hvad er fem miles nu, hvor man har cykler?
Sir Harry, vil De leje ud til gammeljomfruer?
- Ja da. Hvis De er dannede damer. - Det er de. Men de er hjemløse.
Teresa og Catharine Alan. Jeg mødte dem i Italien.
Tag dem i agt for de damer. For alle damer. Lej ud til en mand.
- En proper mand. - Du ville elske frøkenerne Alan.
Jeg ville næppe bryde mig om nogen fra din pensione.
Var der ikke en kvindelig forfatter?
- Hvad er Deres fag, mr Vyse? - Jeg har intet fag.
Så længe jeg ikke ligger nogen til byrde, vil jeg gøre, som jeg lyster.
Det er et eksempel på min dekadence.
De er en heldig mand. Lediggang er en stor gave.
Vågn op, Lucy. Snak med mrs Pool. Spørg til hendes ben.
Ville Cecil og jeg blive savnet, hvis vi gik en tur?
Det kan vist godt gå an. Men snavs ikke din kjole til.
Det er afskyeligt, som en forlovelse betragtes som offentlig ejendom.
Alle disse smiskende gamle damer.
Man skal vel bare igennem det. De glemmer os snart.
Men hele deres holdning er forkert. En forlovelse...
... rædsomt ord... er et privat anliggende og bør betragtes sådan.
- Dér er din filosof-præst. - Kan du heller ikke lide mr Beebe?
Det siger jeg ikke. Han er langt over gennemsnittet.
Mr Beebe! Jeg har fået en god idé! Jeg skriver til frøkenerne Alan -
- og foreslår, De lejer sir Harrys villa.
Sir Harry fortjener en vulgær lejer.
Mr Vyse, han er skam rigtigt flink.
"Dannede damer"!
Han spiller Gud her med sin nedladenhed -
- og forlorne æstetik. Og ingen går fri.
Jeg skriver til dem. Gør De også det?
Så afgjort. De vil passe godt ind i vort lille samfund.
Hvor er du dog gnaven!
Det var det rædsomme teselskab og de gyselige mennesker.
Og så fordi jeg ikke var alene med dig.
TIL LEJE VILLA CISSIE
I Italien og London føler jeg mig hjemme.
Jeg er lidt af un inglese italionato -
- e un diavolo incarnato. Kender du det ordsprog?
Jeg tror, du har det bedst sammen med mig inden døre.
Ikke ude i naturen som her.
Du har vist ret. Når jeg tænker på dig, er det altid inden døre.
Det er "Den hellige sø".
Meget malerisk. Men det kan dårligt kaldes en sø. Snarere en mudderpøl.
Freddy elsker at bade her. Han holder meget af den.
Hvad med dig selv?
Jeg badede her også. Indtil det blev opdaget.
Lucy...
Ja. Vi må hellere gå.
Jeg vil spørge dig om noget, som jeg aldrig har spurgt om før.
Hvilket, Cecil?
Ja?
Indtil nu har jeg aldrig kysset dig.
Nej, det har du ikke.
Må jeg nu?
Naturligvis, Cecil. Det måtte du også før. Jeg kan jo ikke gøre det.
Det må du undskylde.
Mor har ret. De mennesker, vi mødte på pensionen...
De var meget usædvanlige.
"Vor nabo og ven, sir Harry Otway, har en lille villa i Summer Street -"
"- som han vil leje ud, og jeg tænkte straks på Dem."
"Huset har en særlig tillokkelse."
"Det ligger lige over for fader Beebes kirke."
"Jeg fortalte ham om mine planer, og han er helt enig."
"Han vil skrive og bede Dem påtænke vort lille hjørne af Surrey."
"Deres hengivne Lucy Honeychurch." Der kan man se!
London l mrs Vyses velordnede hjem
Godnat.
- Godnat. - Vi ses fredag.
- Det var alt, Rose. Tak. - Tak, frue.
Godnat, Rose.
- Lucy bliver helt vidunderlig. - Hun har altid spillet vidunderligt.
Ja, men hun er ved at komme af med dette Honeychurch-præg.
Hun spørger ikke mere, hvordan puddingen laves og den slags.
Cecil, I må gifte jer til januar.
Hendes musik. Hendes stil.
Hun holdt fast ved Schubert, da jeg som et andet fjols bad om Beethoven.
Jeg vil have vore børn opdraget ligesom Lucy.
En opvækst blandt landboer skal give dem friskhed.
Italien skal give dem raffinement.
Og først derefter skal de til London.
Ikke en dag senere end januar.
Cecil...
Skat...
Så elsker du mig altså, pusling?
Lucy!
Jeg har et brev her fra frøkenerne Alan.
Jeg er så træt af deres "hvis'er" og "men'er".
Men nu kommer de altså.
Miss Teresa ville vide, hvor tit slagteren kom.
Mit svar var åbenbart tilfredsstillende. Lucy!
Slå hende over skankerne med ketsjeren.
- Freddy, pas på! - De er virkelig små vilde.
Vil du ikke vide, hvad frøkenerne Alan skriver?
- Hvem? - Sir Harrys nye lejere.
- Det var ikke det, de hed. - Hvem?
Sir Harrys nye lejere. Han sagde:
"Honeychurch, jeg har endelig fundet nogle ønskværdige lejere."
Jeg svarede: "Hurra, gamle dreng!"
- Netop. Frøkenerne Alan. - De hed snarere Anderson.
Jeg vidste, det ville gå galt. Jeg har altid ret.
Freddy kan ikke engang huske navnet på de andre.
Jo, jeg kan. Det var Emerson.
- Sir Harry er en værre vendekåbe. - Emerson?
Jeg håber, de er af den rigtige sort. Jo, der er skam rigtige og forkerte.
- De er rigtige. De er Cecils venner. - Cecil?
- Så I kan trygt besøge dem. - Cecil!
Vi mødte nogle Emersons i Firenze. Højst usædvanlige mennesker.
- Men vi syntes godt om dem, ikke? - Emerson er et ret almindeligt navn.
"Noget så ønskværdige, Honeychurch!"
Hold nu op, Freddy! Du skal altid overdrive.
Bemærkelsesværdige. Far og søn.
Faderen var radikal, men god nok. Sønnen var meget lovende.
Rør dig ikke. Bliv, hvor du er. "Ginevra de' Benci!"
Vidste du, at du er en Leonardo? Med dit gådefulde smil.
- Hvad er det med sir Harrys lejere? - Ja, jeg fandt hans lejere til ham.
Jeg har vundet en sejr for komediens muse.
Efter alt mit besvær med frøkenerne Alan!
Men jeg foretrækker da dine venner.
Lucy, det morsomme kommer nu.
Jeg mødte dem tilfældigt på National Gallery.
De havde været i Italien. En far og søn. Det særeste par.
I løbet af vor conversazione sagde de, de søgte et hus på landet.
En simpel hytte, hvor de kunne lugte jorden.
London har sit eget særpræg.
Men vi længes efter spirende grønt. Ikke sandt, George?
Det sødmefyldte engelske landskab...
... med våde levende hegn fyldt med sangfugle.
Det er en svaghed. Vi burde kunne finde Himmelen hvor som helst.
Men det er mislykkedes for mig. Jeg har brug for hjælp.
Jeg søger et hjem på landet, hvor George kan komme i weekenden.
Jeg kender tilfældigvis det rigtige.
Det er ikke et landhus. Snarere... en villa.
Sir, jeg bønfalder Dem.
Hvis De giver mig Deres kort...
Vi har intet kort. George skriver adressen.
Sir Harry Otway. Det er i Surrey. Et sted, der hedder Summer Street.
Summer Street! Jeg har drømt om Summer Street.
Det vil give den snob til sir Harry en lærestreg. Klasserne bør blandes.
Man bør gifte sig indbyrdes. Jeg tror på demokratiet.
Vel gør du ej! Du aner ikke, hvad ordet betyder.
Jeg tror, jeg har mødt dem før.
- Det er godt at straffe en snob. - Jeg er vred.
Du har ødelagt mit fodarbejde for frøkenerne Alan og gjort mig til nar.
Du gør sir Harry til nar på min bekostning. Det er meget illoyalt.
Behersk dig, Lucy. Om jeg må bede.
- Hallo! Jeg har en gæst med til Dem. - Jeg kommer straks.
Byron... naturligvis.
"A Shropshire Lad".
Den har jeg aldrig hørt om. "Al Kødets Gang".
Den har jeg aldrig hørt om. Nåda! George læser tysk.
-"Mistro alt, der kræver nyt tøj." - Det er den gamle.
Hvad i alverden laver de deroppe? Hallo!
Kommer nu, mr Beebe!
Dette er en af Deres naboer, mr Honeychurch.
Kom.
- Vil De med ud at bade? - Det vil jeg da meget gerne.
Det er den bedste indgangsreplik, jeg nogen sinde har hørt.
Det er Honeychurch. De mødte hans søster i Firenze.
Åh ja! Det glæder mig at møde Dem.
Det glæder mig, at Deres søster skal giftes. Hun skal nok blive lykkelig.
Vi kender også mr Vyse. Han har været meget venlig...
George, gå du ud at bade. Bagefter kommer De alle til te her.
- Vil De virkelig med ud at bade? - Ja, det sagde jeg jo.
Farvel, Emerson.
Hent noget mælk og honning. Og...
... kager... Kager!
Landskabet her er vidunderligt, Honeychurch!
I virkeligheden er meget få hændelser her i livet tilfældige.
Det er ikke tilfældigt, at De er her nu... når man tænker over det.
Jeg har tænkt over det. Det er skæbnen.
De har ikke tænkt over det. Nu forhører jeg Dem.
- Hvor mødte De mr Vyse? - På National Gallery.
Hvor De så på italiensk kunst!
De taler om tilfælde og skæbne.
Men De tiltrækkes af det italienske som os andre.
Ikke sandt, Freddy? Det indskrænker sfæren.
Det er skæbnen. Men kald det bare Italien, hvis det kan glæde Dem.
Skal De ikke bade, mr Beebe?
- Vær ikke genert. - Hvorfor ikke?
Det er vidunderligt. Det er pragtfuldt.
Skynd Dem, Emerson!
- Kom, mr Beebe! - Jeg kan lige så godt vaske mig.
Du godeste!
Denne vej.
Hvem var de ulyksalige mennesker?
Denne vej, mrs Honeychurch. Følg mig.
Kig den anden vej.
Og stakkels mr Beebe.
Du træder på mig!
Nå, det er dig. Hvorfor tager du ikke et komfortabelt bad hjemme, min ven?
- Mor! - Du skal ikke sige for meget.
Se! Nej, lad være at se! Stakkels mr Beebe.
Miss Bartletts kedel
Stakkels Charlotte. Stakkels, stakkels Charlotte.
Sådan reagerer mor på alle Charlottes breve.
- Stakkels, stakkels Charlotte. - Denne gang er det alvorligt.
Hendes kedel skal udskiftes, og cisternen renses og alt muligt.
Jeg synes, vi bør invitere hende på ferie, mens hun har blikkenslagere.
Nej! Vi er presset nok med Freddys ven og Minnie Beebe.
- Freddy, behøver du gøre det dér? - Du bryder dig ikke om Charlotte.
Hun går mig på nerverne.
Og da hun mødte Cecil i Rom, drev hun ham til vanvid.
Ødelæg nu ikke vores sidste sommer.
Forkæl os ved ikke at invitere hende.
Hørt, hørt! Vi stemmer imod miss Bartlett.
Det er ikke pænt af jer. I har hinanden.
- Og stakkels Charlotte... - Igen! Stakkels Charlotte!
Hun har intet vand, og hun har blikkenslagere.
Rør koncertinaens melankolske strenge -
- lad den urolige harpe lyde længe.
Lad pianoets klange blive -
- væk fortidens ekko til live.
Så spillede de en sonate, lad mig se -
- medulla oblongata, nøgle G.
Hvad nu, hvis det var E?
- Var den ikke god? - Jo, den er dejlig, skat.
Så gav de sig til at synge, så man kunne se gulvet gynge.
Scherzando, ma non troppo! P! P! P!
Er der noget i vejen med Cecil?
Ellers kan jeg ikke forklare hans opførsel.
Hver gang jeg siger noget, laver han grimasser. Jeg har selv set ham.
Jeg er hverken kunstnerisk -
- litterær eller intellektuel.
Din far anskaffede møblementet, og det må vi leve med.
Cecil er ikke uhøflig med vilje. Han har engang forklaret det.
Grimme ting generer ham. Ikke mennesker.
Er det en ting eller en person, når Freddy synger?
Kendere af musik holder ikke af morsomme sange, som vi gør.
Behøver han at snerre og ødelægge fornøjelsen for os andre?
- Gå nu ind og hvil dig. - Ja, mor.
Lucy! Sker der noget på søndag?
Ellers inviterer jeg George Emerson til tennis.
Han er toppen. Han er førsteklasses.
George Emerson er simpelt hen topforrygende.
Sikken larm I laver! Freddy! Lad Lucy være.
Hægter du mig i ryggen, gamle tøs?
- Behøver Charlotte at komme? - Nej, det behøver hun ikke.
- Og nu vil Freddy invitere Emersons. - Det behøver han ikke.
Og du er ikke tilfreds med Cecil.
Giv mig et kys.
Hvis du synes, Charlotte skal komme, med hendes kedel og alt det...
Hun har været så god mod mig.
Giv mig et kys til.
- Skal jeg lukke vinduet? - Ja tak.
- Mange tak. - Farvel, frue.
Drager! Vil De...?
Her står Dorking. Det var den forrige station.
Hvor højst irriterende! Så må jeg tage en vogn.
- Mr Emerson! Hvad gør De her? - Min far bor her. Jeg besøger ham.
- Er alt i orden? - Ja.
Lucy! Jeg mødte ham på stationen.
Jeg anede ikke... Min stakkels Lucia.
Min kæreste Marian. Sikken tåbelig bommert.
- Du vil aldrig tilgive mig. - Freddy, betal for vognen.
Nej. Jeg insisterer.
- Goddag, mr Vyse. - Det er mr Floyd, Freddys ven.
- Nej, jeg insisterer på at betale. - Og det er Minnie.
Mr Beebes niece.
- Vær så god. - Mange tak, sir.
- Nej, jeg insisterer. - 5 shilling og 1 til kusken.
Vi har alle vore små svagheder. Jeg afregner altid omgående.
Er der nogen, der har småpenge?
Hvor meget er... Hvem skal have sovereignen?
Vi slår om den, Honeychurch.
Jeg er en lyseslukker. Men det ville være at stjæle fra den, der tabte.
Freddy skylder mig 15 shilling. Det passer, hvis De giver mig pundet.
15 shilling til Dem? Hvordan det?
Fordi 15 shilling og 5 shilling giver et pund.
Hvorfor tager mr Vyse pundet? Nej tak. Jeg er mæt.
- Drik nu din te. - Hvad med mr Floyds 10 shilling?
Og hvorfor betaler hun ikke kuskens shilling?
1 shilling til kusken, ja. Det var sødt af dig at minde mig om det.
- Kan nogen veksle en half-a-crown? - Cecil, giv mig den sovereign.
Giv mig den. Jeg får Mary til at veksle, og så begynder vi forfra.
Det er jeg ked af. Sikken plage jeg dog er.
Stakkels Charlotte!
Mary, kan du veksle...
... en sovereign?
- Har du fortalt ham om ham? - Hverken Cecil eller nogen anden.
Jeg lovede dig at lade være. Her. Lutter shilling og to half crowns.
Nu kan du betale din gæld.
Det ville være rædsomt, hvis mr Vyse hørte om det fra en anden kilde.
Der er ingen anden kilde.
- George har fortalt mr Emerson det. - Nej.
- Hvor ved du det fra? - Jeg ved det. Skal vi gå ud?
Vent! Det er måske vores eneste chance for at sludre.
- Har du talt med ham? - Jeg har set ham.
Hold op med at tro, han er min beundrer.
Det er han ikke. Absolut ikke.
Freddy! Hold så op!
Stakkels Minnie.
"Under en loggia" Af Eleanor Lavish
Lucy! Hvad er det for en bog?
Hvem lader bøger ligge og blive ødelagt?
- Det er Cecils biblioteksbog. - Saml den op. Stå ikke bare dér.
Det er en slags velgørenhedsarrangement.
Ikke noget med at putte halfpennies i krukken.
Minnie skal have en skinnende sixpence parat. Hvor er hun?
Kæreste Marian. Jeg har ingen småpenge. Kan du...
Ja, sagtens. Sæt dig nu bare. Hvor er du flot! Sikken yndig kjole.
- Kør, Powell. - Farvel. Opfør jer pænt.
"Under en loggia" En italiensk romance
"Intet sted på Jorden var så skønt som her, hvor de stod -"
"- ansigt til ansigt."
"Tusmørkets sølv. Svalernes flugt. Duften af jorden, der afkøles."
"Alt fyldte mit hjerte med usigelig og umådeholden lykke."
"Låst fast i et dødeligt favntag vakte de den evige..."
"... vakte de den evige kamp, hvor man står ansigt til ansigt."
"For at tage livtag. For at slås. For at turde."
Hør, Lucy! Tre delte infinitiver.
"Så lød råbet. Atter til kamp, mine venner!"
Sejren er vor, mr Floyd!
Handlingen udspiller sig i Firenze. Solnedgang. Solnedgang over Italien.
- Var De ked af at tabe? - Naturligvis.
De spiller slet ikke så godt. De havde solen i ryggen.
Det har jeg ikke sagt.
"Under Orcagnas loggia..." Loggia dei Lanzi kaldes den nu...
- Hvad hedder den bog? -"Under en loggia". Eleanor Lavish.
Eleanor Lavish! Du godeste! Husker De miss Lavish, mr Emerson?
- Ja, naturligvis. - Så forstår jeg, den er så ringe.
Der er en tåbelig beskrivelse af en udsigt.
Læs den endelig. Hvad synes De om vores udsigt, mr Emerson?
Min far siger, der kun er én perfekt udsigt. Og det er himmelen over os.
Deres far har velsagtens læst Dante.
- Læs det om udsigten. - Nej. Mr Emerson underholder os.
Læs det nu. Det er så morsomt at få fjollede ting læst højt.
Mr Emerson kan lede efter bolde. Gå hen og led efter bolde.
- Skal jeg? - Nej, naturligvis ikke.
Det er i kapitel 2. Find kapitel 2 for mig.
- Giv mig den. - Nej!
Det er for fjollet. Cecil...
Tak.
"Med Firenzes tårne i det fjerne vandrede hun som i en drøm -"
"- gennem et gyldent hav af byg med blodrøde stænk af valmuer."
"Uset kom han til hende..." Er det ikke udødeligt?
"Fra hans læber kom ingen kærlighedserklæringer i ord."
"Han havde ikke ordet i sin magt."
"Han tog hende blot i sine arme." Nej, det her er ikke det morsomste.
- Skal vi gå ind til te? - Hellere te end Eleanor Lavish.
Undskyld mig.
Charlotte, kom lige.
Cecil, bed Mary om sandwich. Jeg kommer straks.
Kender du noget til miss Lavishs bog?
Et sted gør helten kur til heltinden.
Ved du noget om det?
Ved du noget om det? De er på en skråning. Firenze ligger i det fjerne.
Der er valmuer og en bygmark.
Jeg kan ikke tro, det er et tilfælde. Charlotte, hvor kunne du sige det?
Lucy, min kære pige. Hun har vel ikke brugt det i romanen?
Så er Eleanor Lavish ikke min veninde mere.
Du fortalte hende det altså. Hvorfor? Når jeg ikke måtte fortælle mor det.
Cecil læste det for mig.
Og den mand krænkede mig igen bag Cecils ryg.
Hvorfor fortalte du hende det? Hvad fik dig dog til det?
Selv hvis du tilgiver mig, vil jeg aldrig tilgive mig selv.
- Gå ud og hent ham. - Mr Vyse?
Nej, den anden. Denne gang taler jeg selv med ham.
Hun lyver for George
- Mr Emerson! - De gik glip af en god kamp.
Miss Honeychurch vil gerne tale med Dem.
Charlotte, vær rar at blive her.
Mr Emerson, forlad dette hus og kom ikke igen, mens jeg bor her.
- Det er umuligt. - Der er ikke noget at tale om.
Gå nu. Jeg vil nødig lade mr Vyse hente.
- Du gifter dig da ikke med ham? - Nu er De tåbelig.
Jeg ville have holdt mig borte, hvis din Cecil var anderledes.
Men han kan ikke kende nogen intimt. Mindst af alt en kvinde.
Han ved ikke, hvad en kvinde er.
Han vil eje dig og betragte dig som et maleri eller en elfenbensæske.
Noget, man kan eje og vise frem.
Han ønsker ikke, du skal leve og tænke.
Han elsker dig ikke. Men jeg elsker dig.
Du skal have dine egne tanker og følelser -
- selv når jeg holder dig i mine arme.
De ville ikke standse os denne gang, hvis De forstod det.
Det er vores sidste chance.
Ser du ikke, hvor heldig man er, når man finder det, der er rigtigt for en?
Det er en velsignelse.
Og at jeg elsker Cecil og skal giftes med ham, er en ubetydelig detalje?
Der er sket denne fantastiske ting. Lad mig forklare, hvad det betyder.
Intet må komme imellem os igen.
Det er det, det betyder. Det må du forstå.
- Jeg aner ikke, hvad De taler om. - Alle må forstå det.
Og De må gå.
Det var meget forkert af mig at sidde her og lytte til Dem.
Men du har ikke lyttet. Ellers ville du forstå det.
- Gå straks. - Lucy...
- Nej! Jeg vil ikke høre et ord mere. - Hold nu op, kære venner.
Har du ikke gjort nok? Bland dig udenom.
Det er håbløst. Lad mig gå.
Lad mr Emerson gå, Charlotte.
- Jeg tilgiver aldrig mig selv. - Du tilgiver altid dig selv.
Hvad er det ved Italien, der får damer til at skrive så tåbeligt?
- Det er lyst nok til et sæt mere. - Mr Emerson blev nødt til at gå.
Hvor plagsomt! Cecil!
Vær rar at spille med os. Det er sidste dag, Floyd er her.
Freddy, du sagde selv, at visse mænd kun duer til at læse bøger.
Jeg tilstår, at jeg er sådan en mand.
Hun lyver for Cecil
Fordi jeg ikke ville spille tennis med Freddy?!
Jeg spiller aldrig tennis.
Det var dråben, der fik bægeret til at flyde over.
Jeg kan ikke gifte mig med dig. En dag vil du takke mig.
- Vi er for forskellige. - Men jeg...
Jeg elsker dig.
Og jeg troede, du elskede mig.
Det gjorde jeg ikke.
Det troede jeg i begyndelsen. Det gør mig ondt.
Du elsker heller ikke mig, Cecil. Ikke rigtigt.
Det er ligesom med alle andre ting.
Noget, du ejer. Et maleri.
En Leonardo. Jeg vil ikke være en Leonardo. Jeg vil være mig selv.
Lad os stoppe her. Ellers kommer jeg til at sige noget, jeg fortryder.
Du elsker mig åbenbart ikke.
Det gør du sikkert ret i.
Men det ville gøre mindre ondt, hvis jeg vidste hvorfor.
Fordi...
Du kan ikke kende nogen intimt. Mindst af alt en kvinde.
Jeg mener det ikke helt sådan. Men du bliver ved med at spørge.
Du pakker dig ind i kunst, bøger og musik. Og du vil pakke mig ind også.
Det er sandt.
Stort set.
Du er anderledes. Som en anden person, der taler med en ny stemme.
Hvad mener du? Du skal ikke tro, jeg er forelsket i en anden.
Nej, jeg mente bare...
... at du havde en styrke i dig, jeg ikke har kendt til før.
Når en pige bryder forlovelsen, tror alle, hun er ude efter en anden.
Det er modbydeligt. Det er groft.
Undskyld, hvis jeg siger dumme ting. Min hjerne er gået i stå.
Vi må hellere gå i seng.
Lad mig gøre det dér.
Jeg må takke dig for, hvad du har gjort.
Du har lært mig, hvordan jeg virkelig er.
Jeg beundrer dit mod.
Vil du give mig hånden?
Naturligvis, Cecil.
Godnat. Jeg er ked af det.
Tak, fordi du tog det så pænt.
"Da det nu bliver køligere, og vi stadig ikke har et hjem -"
"- mener min søster, vi bør rejse til et varmere klima."
"Hun skal spise brød, som er godt for fordøjelsen, men det medbringer vi."
"Vi skal blot med en damper og derefter med et tog."
- Goddag. Rejser De, mr Vyse? - Ja.
Jeg vil vise miss Honeychurch et herligt brev fra frøkenerne Alan.
"Siden Firenze var så godt for min søsters helbred, prøver vi nu Athen."
"Det er jo et spring." Er det ikke eventyrligt?
Parthenon, intet mindre.
- Har De mødt frøkenerne Alan? - Nej.
Så ved De ikke, hvor stort et eventyr det er.
Jeg har aldrig været i Grækenland.
Det er for stort for vor lille skare.
Tændstikker? Tak.
De har helt ret. Grækenland er ikke noget for vor lille skare. Farvel.
Farvel.
Mr Beebe! Tændstikkerne!
Tændstikkerne!
Cecil er hårdt ramt. Lucy har gjort det forbi. I går aftes.
- Skal jeg kigge forbi? - Ja, gør det.
Kom så, Powell.
Nej, Charlotte. Jeg har begge hænder fulde.
- Goddag. - Goddag, mr Beebe.
- Sikket rod, hvad? - Ja...
Alle er så rædsomme, onkel Arthur. Lad os gå ud og få te.
God idé. Hent din hat og frakke, så går vi.
Vi går på The Beehive Tavern. Vil De med, miss Bartlett?
Ja! Jeg har ikke brug for dig.
Nej tak. Du har ingen hjælp. Jeg er bedre end ingenting.
Åh nej!
Kære Marian, det må du undskylde.
Hun lyver for mrs Honeychurch, mr Beebe, Freddy og tjenestefolkene
Der er brev fra frøkenerne Alan.
De planlægger en spændende tur til Grækenland.
"Kære mr Beebe... Vi kommer næppe længere end til Athen."
"Men måske kan De hjælpe os med en god pension i Konstantinopel."
Er det ikke dejligt? Jeg tror, de ender med at rejse verden rundt.
Dejligt.
Miss Honeychurch, Deres bror har fortalt mig det.
- Har han det? - Det kommer ikke videre.
Mor... Charlotte...
Cecil... Freddy...
Dem...
Med forlov... Jeg ved, De har gjort det rigtige.
Vil De godt fortælle noget mere om frøkenerne Alan?
Jeg synes, de skal starte i Venedig -
- og sejle ned ad den illyriske kyst.
- Sagde Freddy, han kom lige tilbage? - Nej, det gjorde han ikke.
Bare han ikke sladrer. Hvor er det skønt, de rejser!
- Gid de ville tage mig med. - Kan Deres mor undvære Dem?
Det bliver hun nødt til. Jeg må bort. Kan De ikke se det?
Frøkenerne Alan skal rejse til Konstantinopel.
- Foreløbig kun til Athen. - Jeg vil gerne til Konstantinopel.
Kan Minnie og jeg ikke lokke Dem med til te på The Beehive i stedet?
- Nej tak. - Minnie, så må vi to gå alene.
- Farvel. - Farvel, mr Beebe.
Hjælp mig med at overtale mor.
Jeg er nødt til at tage et sted hen. Hvor som helst.
- Jeg må væk, før det kommer ud. - Hvad?
Bruddet. Han må ikke få fikse idéer.
Du frygter, at mr Emerson tror, det er for hans skyld?
Vi må undgå sladder. Men at tage helt til Grækenland?
Jeg troede, du ville være den første til at prøve at overtale mor.
Jeg vil gøre det, der er rigtigt for dig. Men at tage helt til Grækenland?
Jeg siger jo, hvad der er rigtigt for mig. Gør nu, som jeg har sagt.
Tak, Freddy.
- Hvorfor så hun sådan ud? - Hvordan?
- Som Charlotte Bartlett. - Fordi hun er Charlotte Bartlett.
Hold dit øre -
- hen imod sangeren.
Fra det røde guld -
- hold dig langt borte.
Melodien er fin, men teksten er styg.
- Marian! - Charlotte!
- Lucy har en plan. - Er det ikke tragisk?
Det falder hele tiden sammen for mig.
Frøkenerne Alan rejser til Grækenland.
- Held og lykke med dem. - Lucy vil gerne med til Athen.
Hvad?
Og så videre til Delfi, hvis vejene er sikre.
Med tomt hjerte, hånd og øje -
- lever man let og dør uden møje.
Med tomt hjerte, hånd og øje -
- lever man let og dør uden møje.
Du kan tage alle dem, men lad mig beholde Thoreau, til jeg rejser.
Huset er grimt. Vi har aldrig syntes om det.
Jeg skal nå toget. Flyttefolkene klarer resten.
Nej! Du må ikke belaste din ryg.
Jeg kommer ikke i weekenden. Der er ingen grund til det.
Jeg kommer og tager dig med ind til byen ugen efter.
Papirsæbe er godt til at friske ansigtet op på togturen.
Men det ved De jo alt om. Og De har mr Vyse til at hjælpe Dem.
Den herre er en stor støtte. Det er flot, at han vil undvære Dem.
- Måske vil han møde Dem senere. - Eller opholder hans arbejde ham?
- Han følger Dem vel til toget. - Nej.
- Hun bryder sig ikke om det. - Jeg troede, at i dette tilfælde...
- Mrs Honeychurch, De går vel ikke? - Vi skal nå toget.
Det var en fornøjelse.
Vi skriver rigtigt tit. Og sender kønne kort fra hvert sted.
Det er pænt af Dem, at De vil tage hende med.
- Nu må De undskylde os. - Farvel.
- Så kom vi igennem det. - Ja, og vi blev gennemskuet.
Jeg forstår ikke denne strudsetaktik.
Du er sluppet af med Cecil.
Hvorfor ikke bekendtgøre det?
Jeg lovede at lade være, til jeg havde forladt England.
Jeg kunne ikke lade være med at tænke, at vor kære Lucy ikke...
Gid du ville gøre dine sætninger færdige. Du bliver stadig værre.
... ikke lignede en vordende brud.
Hvordan burde en vordende brud se ud ifølge din store erfaring?
Jeg kan ikke sige hvordan. Men hun manglede noget.
Hvis du vil vide det, Teresa... hun strålede ikke.
- Miss Bartlett! - Hvad sker der med Deres naboer?
De flytter. Mr Emersons gigt bliver værre, og det er for langt for George.
Mr Emerson har søgt tilflugt hos mig.
Må jeg vente her på mrs Honeychurch?
Naturligvis. De må undskylde mig. De er ved at begynde.
Mr Emerson og miss Bartlett, undskyld mig.
Det gør mig ondt, at Deres gigt er blevet værre.
Det er ikke min gigt. Det er min søn. George er så ulykkelig.
Jeg bebrejder ham intet. Men gid han havde fortalt mig om det inden.
Sagde han ikke, hvad der skete i Italien?
- Han har ikke sagt et ord. - Det sagde Lucy, han ikke ville.
- Jeg fik det at vide i søndags. - Hvilket?
At han elsker hende.
Vil De ikke sidde?
Nej, jeg synes, jeg hørte vognen. Jeg kan ikke lade min kusine vente.
Der er ikke nogen vogn. Sid ned, min kære.
Alle har løjet... bortset fra George.
Og miss Honeychurch gifter sig med mr Vyse til januar.
Miss Honeychurch har hævet forlovelsen. Taktfuldt og diskret -
- og indtil videre vil vi gerne gå stille med dørene.
Somme tider skal man tie stille, og andre gange skal man tale.
Og nu hører De ingen vogn! Gør Dem det behageligt.
Vær så god.
Det var bedre.
Så hun gifter sig ikke med mr Vyse.
Hvorfor? Hvorfor Grækenland?
Hvorfor styrte af sted til verdens ende...
Du er træt af dit hjem. Du er træt af Windy Corner.
Og du er træt af Freddy og mig.
Naturligvis er jeg ikke træt af Windy Corner, men nu vi taler om det...
Jeg vil gerne mere til London.
Jeg kan måske dele en lejlighed med en anden pige.
Jeg får jo min arv næste år.
Og rode med skrivemaskiner og gadedørsnøgler og kalde det arbejde!
Jeg fortalte mig.
Gud, hvor du ligner Charlotte Bartlett!
På en prik!
Charlotte og jeg ligner ikke hinanden.
- Det gjorde I ikke før i tiden. - Kan vi ikke få kalechen slået ned?
Kan vi få kalechen slået ned, Powell?
- Powell, skal det hus lejes ud igen? - Sir Harry søger nye lejere.
Hvor er det ærgerligt med Emersons! Freddy bliver ked af det.
Og det er jeg også. Powell, hold ind ved butikkerne.
Ja, frue.
De var sådan en dejlig familie. Hvor er det synd!
Ingen Charlotte. Lucy, se, om hun er hos mr Beebe.
Og skynd jer, for Mary har fiskepie i ovnen.
Hørte du, hvad jeg sagde, Lucy?
Hun lyver for mr Emerson
Lucy!
- Mr Emerson siger, det er hans fejl. - Fordi jeg lærte ham at turde elske.
Jeg sagde: "George, elsk og følg dine ønsker."
Det har jeg lært ham. Så det hele er min fejl.
- Hvor skal du hen? - Din mor tilbød at hente mig.
Og jeg er opdraget til ikke at lade nogen vente. Slet ikke min værtinde.
Hvor er Lucy nu? Sæt dig ind, Charlotte.
Hvis Marys fiskepie er ødelagt, vil hun surmule indtil næste fredag.
- Jeg vil ikke være til ulejlighed. - Du vil da helst køre forlæns.
Jeg vil ikke tale om Deres søn.
Han har opført sig dårligt lige fra begyndelsen.
- Han har opført sig afskyeligt. - Ikke afskyeligt.
Han forsøgte sig, og det skulle han ikke have gjort.
Naturligvis. "Afskyeligt" er for stærkt et ord.
- Det nytter ikke at tale om det. - George kommer og henter mig.
Han kan ikke holde ud at være her, og jeg må være sammen med ham.
Han siger, at tanken om at se Dem eller høre om Dem...
Mr Emerson, rejs ikke for min skyld. Jeg tager til Grækenland.
De må ikke forlade Deres gode hus.
Hvorfor tager De til Grækenland?
Tilgiv mig, men jeg tror, De er helt ude af den.
Jeg tror, at De tager til Grækenland, og at De hævede forlovelsen...
... det fortalte miss Bartlett...
... fordi De elsker George.
Deres kønne ansigt er holdt op med at stråle. Ligesom Georges.
Jeg kan ikke bære det. Nu fik jeg Dem til at græde. Tilgiv mig.
Jeg er nødt til at tage til Grækenland. Billetten er købt.
Det er umuligt.
Der er kun én ting, der er umulig. Det er at elske og skilles.
Lucy!
De elsker George.
De elsker ham med krop og sjæl, som han elsker Dem.
Naturligvis gør jeg det. Hvad troede De alle sammen?
- Min ven... - Nej, min mor kalder. Jeg må gå.
- De stoler på mig. - Hvorfor dog?
De har jo ført alle bag lyset.
Også Dem selv.
Charlotte, sæt dig her. Kør bare, Powell.
- Først Italien, så Grækenland. - Grækenland bliver måske afblæst.
- Stands! Lucy vil fortælle os noget. - Stands hesten!
"Kære Charlotte."
"Efter en slem rejse, hvor bagagen forsvandt 2 gange, nåede vi Firenze."
"Pensione Bertolini ligner sig selv."
"Fruen plager stadig sit personale."
"Selv gæsterne er kopier af miss Lavish, mr Beebe, Charlotte og Lucy."
- De lovede os udsigt. - Shhh! Tal ikke om det.
I morgen tidlig taler jeg med fruen. Men ikke nu.
Det er uretfærdigt.
Mener De ikke også, at på ens første tur til Firenze skal man have udsigt?
Vi har udsigt.
Kys mig igen.
- Jeg læser. - Hvad læser du?
- Det er fra Freddy. - Hvad skriver han?
Fjollede knægt. Han tror, han udviser værdighed.
Jeg mener... alle vidste da, vi ville rejse, når det blev forår.